Klockan är jättemycket. Du borde kolla där ute.
Tycker du det?
Jag skiter i var snorungen är.
- Han är din son, John. - Han är vår son och skitjobbig.
Jag hade bytt honom om jag kunde. Som en kass gammal generator.
Du kunde ha mer tålamod med honom. Jovisst...!
- Har du kollat hela huset? - Ja.
- Då gick han ut. - Ja.
Pojken är ledsen och går nog runt för att lugna ner sig. För att du...
Jag, vad då? Vad då?
Grabben behöver lite stryk ibland.
- Jag daskade till honom lite. - Du slog honom hårt.
Uppenbarligen inte hårt nog. Han blinkade inte ens.
Han bara stod där och såg på mig som en zombie. Efter det han hade gjort.
Han är lik sin far och är för stolt.
- Han gråter säkert nu. - Han borde gråta.
Han är en pojke som alla andra.
Han dödade vår hund, Linda. Han ströp fan hunden.
Och det är inte normalt, vad jag vet i alla fall.
Inte ens Aarons grabb har nånsin strypt en hund.
- Jag vet ingen som har gjort det. - Då tar vi honom till doktorn igen.
Jag betalar ingen hjärnskrynklare för att säga det jag redan vet.
Jag kör inte pojken över floden i onödan.
Han behöver en fast hand.
John, du är för himla gullig. Vet du det?
Hörde du vad jag sa?
John?
Börjar du bli döv?
John?
Sa du nåt?
John...!
Carl... Varför, Carl? Varför?
Snälla... Carl. Inte så här. Nej, snälla du.
Carl... jag är din mamma.
Du behöver inte göra det här. Gör det inte, snälla du.
Jag vill inte dö. Snälla du.
20 ÅR SENARE
- Är det nån slags dokumentär? - Nej, nej.
Det är till mina anteckningar.
Namn och yrke, tack?
Dr Theodore Rosen, psykolog. Professor här på universitetet.
Jag skriver uppsats om folktro och myter.
Jag tror att all folktro bygger på fakta-
-och sen förvrängs.
När jag researchade stötte jag på ett fall. Bryce-incidenten.
- Bryce-tragedin? - Och myten som det skapade.
Jag vet att ni behandlade sonen. Carl Bryce.
- Carl Bryce var... - Titta på mig och inte på kameran.
Carl Bryce var svårt störd.
Pojken led av en uppsjö känslomässiga störningar.
I mina ögon var pojken en tidsinställd bomb.
Det är allt jag kan berätta om det som hände där.
Polisen förhörde mig efter tragedin, men jag var inte till stor hjälp.
- Utredningen las ner. - Ja, jag vet det.
Då vet jag inte vad du vill.
Jag vill veta hur ett inte helt ovanligt mord/självmord-
- nåt som vi kan läsa om varje dag, kunde skapa en sån myt.
Det finns lika många myter som människor här i stan.
Närmare bestämt då myten-
- att det vilar en förbannelse över marken runt Bryce-plantagen.
Alla plantager lär vara hemsökta-
-eller under nån larvig förbannelse.
Dr Rosen, folk i trakten påstår sig inte bara tro på en förbannelse.
De vet att en förbannelse vilar över plantagen.
Du känner väl till ursprunget till förbannelsen?
Ja, men jag vill att ni säger det.
Såvitt jag har förstått...
fanns det en plantage som ägdes av madame Chevalier.
Hon hade slavar och det verkar som om hon var ofattbart grym.
En dag blev hennes kock - en husslav-
- fastkedjad vid spisen, tror jag visst, och blev galen-
- och satte eld på huset. Brandkåren kom och under släckningsarbetet-
- hittade de en tortyrkammare full med tjogvis av slavar.
Några levde, andra var döda.
Plantagefrun hade utfört bisarra experiment på dem.
Plantagen brann och enligt legenden-
- förbannades marken efter inbördeskriget.
Bryce-plantagen hade oturen att ligga vid den marken.
Så skapades myten.
Carl Bryce bränner sin mor levande-
-och myten förstärks.
Jaha. Vilken är förbannelsen då?
Det verkar som om folk tror-
- att alla som inkräktar på marken där blir besatta-
- av ett oemotståndligt begär, ett otäckt, ursinnigt begär.
De blir galna och löper amok.
En sista fråga, om det inte gör nåt.
- Tror ni, dr Rosen, på myten? - Nej, nej.
Men inte desto mindre-
- och hur irrationellt det än låter, så tar jag i trä och...
När jag läser slutar jag aldrig på sidan 13 även om kapitlet slutar där.
Jag fortsätter till sidan 14 för att undvika oturstalet.
- Tack. - Nöjet var mitt, antar jag.
- Jag hoppas att det hjälpte dig. - Det var väldigt upplysande.
Oss emellan nu... Tror du på förbannelsen?
Nej.
Nej, det gör jag inte. Det är syftet med min uppsats.
- Men du ska väl dit, förmodar jag? - Ja, det ska jag faktiskt.
Jag kan inte skriva uppsatsen utan att åka dit.
Du...
När du åker dit-
-försök förstå varför du åker.
Vad är det du är rädd för?
Försök förstå det innan du åker dit.
Jag är här! Mannen som ni alla lever och andas för är här nu.
Det är din tur.
Då kör vi.
- Gör inget överilat i krig och spel. - Tack, Patton. Spela ett kort nu.
Vi väntar, Tyler.
Jävlar...
Han har tre kort.
Det är jättebra.
Tack. Du är den skummaste typ jag har känt och jag känner psykopater.
Han vinner och läser 'Den gamle och havet'.
- Jag har typ fem cent på spel här. - Inte nu längre.
Subba. Varför måste du skinna mig? Bröderna är goda för tre miljoner.
Vad ska ni göra i morgon?
Karen och jag tänkte shoppa i de franska kvarteren. Ska ni med?
- Hans pistol? - En skitstor pistol.
- Eric, det är din tur. - Bra historia.
Han hade blicken som sa att han inte var helt som han skulle.
- Eric, det är din tur. - Dödade han honom?
- Och sen hör vi bara... - Eric, jag ska döda dig.
- Eric! - Ja?
- Tänker du ta ett kort? - Kan vi inte leva i nuet?
Ta ett kort, annars hoppar vi över dig.
Lugna ner dig. Sov.
Sluta.
Vill du shoppa med Gloria?
Ska du prata med henne hela kvällen?
Hon är bara en kompis. Vad är det?
Lebboköret är skitläckert, men ärligt talat...
Ni har rummet bredvid mitt och borde väsnas lite mer.
Jag är en ung man med hormoner.
Jag är den ende i huset med normal könsdrift-
- och kan tända på att veta att vi har två läckra flator här.
Jag är inte som miffobröderna, hermafroditerna här.
De sover i våningssäng. Det märker en för livet.
Jag är normal och vill se på eller lyssna så att jag kan fantisera.
- Ja, jag är hemsk, men ärlig. - Du borde knulla.
Hörde du det, Gud? Du ser, det är inte bara jag.
Rör mig aldrig, rör mig aldrig!
- Lugn! Lugn! - Jag orerade.
Jag ville inte göra dig svartsjuk. Ska vi inte shoppa i morgon?
Jag lovade Bröderna Grimm att följa med till plantagen.
Jag hade glömt Marks pryl.
- Du är definitivt besatt. - Jag är helt på det klara med det.
Jag vet att tävlingen är viktig för dig och att du tränar stenhårt.
Det är mer än man kan säga om er.
- Tyler, det var ett skämt. - Ditt sätt att spela kort också.
Det gör du fan inte!
Nej! Jävla pucko!
Pucko! Vinnare av puckopriset för tredje året i rad - applåd för Tyler.
- Hejsan. - God morgon, geniet.
- När stack hon? - Innan jag hade vaknat.
Hon är galen.
- Kommer ni bra överens? - Ja. Hur så?
Inget särskilt. Jag vill inte sabba familjelyckan eller nåt.
- Skit inte där du äter, menar du? - Kristy är lite mer konservativ.
Ni ser olika på saker och ting. Det är allt.
Vi leker bara, Mark.
- Jag har bara ögon för dig. - Just det.
Era jävla dårar. Det är lördag. Vi borde förbjuda sån här skit.
- Stanna hemma då. - Jag är vaken nu.
Jag måste ha ljudeffekter för att ge min film djup.
- Fellini hade inte kunnat rädda den. - Du filmade den.
- En tjänst som jag nu ångrar. - Minnen är ovärderliga.
Kan vi bli mer knäckande? Det är som att bo med Mansons.
Här kommer Jane Fonda efter morgonrundan. Ni ska gå sen.
Hej. Vill du fortfarande med?
Ja, det vill jag. Bara du inte går för fort för mig.
- Jag lovar. - Då åker vi.
- Hinner vi hem till matchen? - Lätt.
Det gick ju bra.
Då kör vi.
Jag vet inte om det är läge, men jag har hemska gaser.
Strunta i den mötande trafiken.
Bron ligger här borta.
Sväng vänster här uppe. Jag vet en snubbe som har gräs.
Du ser inte ut att väga nånting.
- Sluta! - Nu kan jag inte få barn.
Eric, är du nånsin tyst i fem sekunder?
Fem sekunders tystnad vore fint.
Du kör rakt fram cirka två kilometer och sen...
Det ska ligga till vänster. Kör om Cherokeen.
Om vi letar efter ett läskigt hus så har vi kört förbi typ 90 stycken.
- Ty, skulle vi inte till vänster? - Här är det.
Spökar det i huset eller?
De hittade aldrig pojken som mördade sina föräldrar. Han lever eller nåt.
Nån går runt med sin hunds huvud som mask.
Enligt myten blir man galen när man går in på marken.
- Varför? - Nån förbannelse.
När fan är vi framme? Vi har kört här i en halvtimme.
Jag vet och förstår, K.
- Vem bor där nu? - Ingen.
Har du ett så kallat tillstånd?
- Ja du... Nej. - Fan för dig.
Men om det är förbjudet så är det bättre.
För ingenting som är tillåtet är värt att göra.
Och de hittar inte våra lik på länge. Det är det perfekta brottet.
- Vad sjukt. - Läbbigt.
Ja, det är lite läbbigt.
- Blir vi skjutna? - Är du rädd, Kristy?
- Bara för bondlurkar och hagelbössor. - Myndigheterna inhägnade området.
Stället är en historisk sevärdhet på grund av våldet och morden här.
Sjukt vad de ser som kulturarv här i landet, men jag lovar, Kristy...
Här finns inga bondlurkar med bössor.
Känner nån annan sig tänd nu?
- Jag tror det är en slavkoja. - Det är väl det Mark menar.
- Vad då? - De skyddar kojor och river hus.
- Vad är det för flaskor? - Andeflaskor.
Andarna fångas i dem och när de klirrar mot varandra sätts de fria.
- Lite läbbigt, va? - Hela familjen dog här.
- Det borde vara förbjudet. - Då hade du inte haft nån hobby.
- Vill du titta på huset nu eller sen? - Det är ingen brådska.
Om vi går nu är vi tillbaka i god tid innan det blir mörkt.
Vi ses om några timmar. Uppför er nu ordentligt.
Ni är lika goda kålsupare som vi.
- Var rädda om er, okej? - Jag går med vildmarkstjejen.
Ni får vara rädda om er. Huset är helt murket, ni kan gå genom golvet.
Vi smyger som små möss.
Om det kommer nån skum typ, var snäll mot honom.
Och om han bjuder ut er, säg ja. Det är mitt enda råd till er.
Tack, Eric.
- Ska du inte knacka? - Varför då?
För att vara artig.
Det ser trevligt ut.
- Rätt mysigt faktiskt. - Vi tar det.
- Varför hyssjar du? - Jag tyckte att jag hörde nåt.
Är det nån där?
Mark, börjar du tro på myten?
- Det var skumt. - Spela in det.
Ta en bild av det.
- Mark, vad är det där? - Ingenting. Kom, vi går in.
Det är ingenting. Kom.
- Varför lossnade den just nu? - Det är du som är ljudexpert.
Jag ropade in i huset och den lossnade.
Jag köper det.
Sen var deras öde beseglat...
- Det var bara vinden. - Huset är skitläckert.
- Fast jag förstår myten om stället. - Jo, men det är väl en myt?
'Myt' betyder att det inte är på riktigt. Är det inte så?
Det beror nog på.
- Det beror på, Tyler. - På vad?
De flesta myter bygger på historiska fakta.
- Är du rädd, Eric? - Nej. Men jag vill inte bli besatt.
Varför väckte du mig ur min långa slummer?
Kan du lägga av med din skit i bara fem sekunder?
- Menar du allvar? - Ja. Inte i dag. Sluta larva dig.
Förlåt, då.
Inte i dag.
Vem är rädd nu?
Herrejävlar. Mår han bra?
- Varför flippar han ut? - Han har mycket att bevisa.
- Vad har han att bevisa? - Tro mig. Du känner honom inte.
- Så seriös brukar han inte vara. - Låt honom gå för sig själv i dag.
- Varför i helvete bjöd han med mig? - Han behöver ditt stöd.
Jag ska stötta honom.
Men kan nån säga varför han är så sjukt jävla spänd?
Mark har hela livet kämpat för att inte vansinnet ska krossa honom.
Om han vill skingra myter... låt honom göra det då.
- Det är därför vi är här. - Okej.
- Klarar du det? - Ja då.
Det måste finnas en källare nånstans. Där ställer jag upp min kamera.
Jag är ingen idiot och vet att ni två har problem.
Jag känner vibbarna i huset. Vi brukar inte prata om sånt-
-men om du vill, så är jag idel öra.
Du fick in mig och hjälpte mig med strulet med min morsa och så.
- Tack. Och förlåt. - Tack för det. Och det är lugnt.
- Jag är ledsen. - Du är en idiot.
Jag får dåligt samvete för allt. Om jag inte tränar länge nog...
- Du tränar ju nu. - Det är inte det.
Det jag är mest ledsen för är att jag inte är kreativ.
Jag avundas dig och Tyler.
- Du är kreativ. - Nu är du nedlåtande.
Det är jag inte. Och du anar inte hur det är.
- Du får idéer, du målar... - Du får idéer. Det där är osäkerhet.
Det ger dig ännu mer skuldkänslor.
Det låter dig inte vara öppen och bara leva.
Ibland känner jag att jag inte får njuta av livet.
Jag menar inte att jag tycker synd om mig själv. Jag trivs med livet-
- men ibland låter jag inte mig själv njuta av ögonblicket.
Det är jävligt frustrerande.
Säkert. Det är bara dumheter. Nej, du har inte gjort nåt fel.
Utom när du valde mig till vän.
- Vad fan var det? - Var försiktig nu.
Jösses...
Vad är det här för överlevnadstjafs?
Fan, Kirsty, titta där uppe.
Vänta. Försiktigt, Kristy.
De svinen.
Jag tror inte att de fångar mat med dem.
Vad tror du? Sharon?
Sharon?
Kom igen, Sharon.
Herregud! Jag är hemskt ledsen!
- Vänta, vänta. Dra ut den! - Aj som fan!
- Gör det ont? - Jävligt ont.
- Jag ropade på dig. Jag är så dum! - Jag borde ha varit försiktigare.
- Varför svarade du inte? - Jag svarade.
Jag hörde nåt, men...
Vi går till killarna. Jag behöver en cigg.
Jag tror inte att den är bruten.
Försiktigt.
Var inte rädd, lilla vän. Jag har inget emot råttor.
Herregud... Mark! Du måste komma in och lyssna!
Mark! Du måste komma in och lyssna!
- Vad är det? - Kom in bara.
Mark! Du måste komma in och lyssna!
Höj volymen.
Var inte rädd, lilla vän. Jag har inget emot råttor.
Vad säger det om din myt?
Om inte Tyler är död... ingenting.
- Vad menar du? - Det är Tylers röst.
Du spelade in ljud från källaren. Det var Tyler. Han är där nere.
- Kan jag få koncentrera mig nu? - Okej, Mark, jag hade fel.
- Vad säger det om din myt? - Om inte Tyler är död... ingenting.
Du spelade in ljud från källaren. Det var Tyler. Han är där nere.
- Kan jag få koncentrera mig nu? - Okej, Mark, jag hade fel.
Eric! Vad fan händer där uppe?
- Vad fan händer? - Slogs du och Erik?
Nej. Jag var uppe på vinden.
- Var du inte i köket nyss? - Nej, du såg mig gå ner i trappan.
Vad händer?
Vad är det?
Jag gick ner i källaren och ställde upp mina grejer och...
Jag tog en polaroidbild och... Jag tyckte att jag såg en person.
Sen hörde jag er slåss här uppe.
Han var här nyss. Han gick väl ut och rökte.
- Varför röker han inte här? - Det är ju Eric.
- Han gick ut - än sen? - Det lät som om ni slogs här.
Det ser inte ut som det.
- Var du på vinden hela tiden? - Ja, jag var... Nej.
Jag var ute först och sen på vinden.
Jag hörde er prata här uppe.
Eric fick in mig för att lyssna på nåt som han trodde var ett spöke.
Det var din röst, så jag gick upp. Jag skar mig på luckjäveln.
Jag hörde dig ropa och gick ner...
- Varför tittar du på mig så där? - Jag vet hur du ser ut när du ljuger.
- Varför ljuger du för mig? - Jag ljuger inte.
Det är för att du ser på mig så där.
- Bråkade du inte med Eric? - Nej, det gjorde jag inte...
Jag var kanske irriterad för att han störde mig.
Du känner Eric. Han kan vara jobbig.
Vi kan alla vara jobbiga. Nåt är fel med det här stället.
- Vad då? - Jag vet inte. Jag säger bara...
När jag gick in här kände jag nåt.
- Och det känns fel att vi är här. - Det är det min uppsats handlar om.
Vi börjar tro på myterna och de blir verkliga för oss.
Men det är bara rykten.
- Tyler, vi är här i nuet just nu. - Du snackar om dig själv nu.
Du vill glömma det förflutna-
- och tro att vi får oss själva att tro på det vi vill.
- Det är det kors du får bära. - Vad fan betyder det, Tyler?
Jag vill bara hem. Det handlar om pappa!
Du vill radera allt i det förflutna som du inte vill ska ha hänt.
Det gör att du inte ser livet. Herregud, se på dig.
Du är livrädd för att bli som han. Du är besatt av det.
Ju mer besatt du blir, desto galnare blir du. Så är det.
- Varför säger du det här först nu? - Jag har sagt det i hela ditt liv.
- Det är ett problem först nu. - Och vad är problemet, Tyler?
Eric är borta, tjejerna är i skogen och jag vill inte vara här.
Jag förstår din känsla för huset.
Vad ska vi göra då?
Vi tar våra grejer, hittar Eric och går och sätter oss i bilen-
- tills tjejerna kommer. Sen åker vi hem.
Okej.
Det är Eric. Han jävlas med oss.
Vi hämtar honom och åker hem.
Var är Eric då?
Han är kanske kvar där ute.
- Det förklarar inte ljuden här inne. - Man kan inte förklara allt.
Nej, det kan man väl inte.
- Vad är det? - Tyler, gå bort från väggen.
Herregud...
Ser du det där?
Jösses.
Ja, jag ser det.
Nu får du skriva om uppsatsen, va?
Åh fan.
Stället är rena vansinnet.
Det är träsklera. Det är det som håller ihop de gamla husen.
Kallar du det träsklera, lillbrorsan?
Ja, det gör jag.
Allt annat vore irrationellt. Hade du inte sagt det? Irrationellt?
- Jag går till bilen. - Vänta lite, Tyler.
Man flyr inte bara när man möter ett äkta övernaturligt fenomen.
Det här är fan livsomvälvande.
Du snackar skit, Mark.
- Hör du det där, Tyler? - Ja, jag hör det.
- Det kommer från vinden. - Ja, jag hör det.
Varför är du rädd? Jag är inte...
Jag är inte rädd.
Det är inte skrämmande, det är uppfriskande...
Ett tusen, två tusen, tre tusen... Hör du hur regelbundet det knackar?
Om du vill stanna här så gör det, då. Jag sätter mig i bilen.
Vad yrar du om? Gå ner och hämta dina grejer. Vi måste plåta det här.
Jag skiter i mina grejer. Jag köper nya.
- Tyler... - Ja?
- Vi måste gå upp på vinden. - Nej, det måste vi inte.
Jo, det måste vi.
- Nej, jag går inte upp på vinden. - Det gör vi.
Jag kan inte vända det där ryggen.
Som du sa så är det ett genombrott för mig.
Och jag är inte galen, för jag vet att du också ser det.
Om jag går upp på vinden ensam vet jag inte om det är inbillning.
Om du är rädd nu måste du konfrontera din rädsla.
Vi går upp och letar efter Erik sen. Han står väl och runkar i nån buske.
Vi hittar honom och går till bilen. Vågar du inte så tar jag dina grejer.
Kom igen nu, Tyler. Vi måste göra det tillsammans.
Vi har upplevt mycket tillsammans.
Du måste hjälpa mig nu.
- Nej, jag klarar mig. - Se dig för.
Var försiktig. Vi kan trilla genom golvet.
Se dig för.
Vad är det här? En del av ditt fenomen?
- Ty... - Jag går till bilen.
- Helvete! - Vad fan?!
Kom igen!
Fan! Vad fan?!
Håll i. Ta den där och sätt den under.
Så ja. Den har fastnat!
Det här suger som fan.
Vi kommer ut. Fönstret. Vi provar fönstret.
Rör på arslet, för helvete!
Herregud...
Tyler, börjar jag bli galen?
Tyler?
Fy fan.
Nej... Nej, Tyler. Inte nu igen.
Tyler, har du... Tyler, du har väl inte...
Nej, Tyler. Har du gjort det igen? Tyler, har du...
- Mark. - Hur fan kunde du göra det?
- Mark... - Nej. Få väck den där handen.
Nej, Tyler. Tyler...
- Vad gör du? - Jag kollar dig.
- Jag kollar dig fan! - Vad fan yrar du om?
Tyst! Det här är Eric! Vad yrar du om nu?
Vad är det med dig?
- Vad gör du? - Gör det svårare för dem.
Låt mig få försöka gå själv.
- Går det? - Ja.
Du är en mördare nu, Tyler.
Det jag inte fattar... Jag förstår inte varför-
-du hällde bensin över din mamma.
Det var inte jag, Mark. Det var Carl Bryce, som växte upp här.
Nej, det var inte Carl Bryce.
Vad är det med dig?
Vad är det? Va?!
Dödade du Eric?
Vem tror du har gillrat fällorna?
Vem vet? De kommer nog inte tillbaka.
- Varför säger du det? - Ingen har hämtat bytet.
- Nåt sjukt skämt, tror jag. - Rätt avancerat för ett skämt.
Om jag skulle ha mördat Eric hade jag inte varit helt blodig då?
- Du är helt blodig, Mark. - Nej, nej, nej.
Det hände nere i sovrummet. Jag satte handen mot väggen.
Sovrummet blödde. Det minns du väl?
Väggen blödde inte. Det var Erics blod. Han är död.
Skallen kom säkert från en voodooprylsaffär för turister.
Du mördade honom, brorsan. Det var du.
Jag känner inte igen dig just nu.
- Jag sticker hem. - Du flyr alltid, va, Tyler?
- Håll käften. - Ska du mörda din storebror?
Som du mördade pappa och Eric? Jag står här.
Vet du vad?
Jag insåg nyss varför pappa spöade upp dig varje dag.
Håll ut, Tyler!
Fy fan!
Håll ut.
Jag ska få ut dig, Tyler.
Fan!
- Fan! - Okej, Tyler, du får inte...
Tyler!
Du lämnar mig fan inte.
Tyler! Du lämnar mig fan...
Fan! Tyler... Nej!
Tyler, lyssna på mig, din lille...
Tyler...
Lämna mig fan inte... Lämna mig fan inte, Tyler.
Ditt jävla as.
Jävla skit...
Vänta där, Tyler. Jag ska fan...
Jag ska fan ta den jäveln.
Vill du slåss? Va?
Var fan är du?
Jag är inte rädd för dig, ditt as.
Vill du ha mig, ditt as?
Lugn, Ty. Jag har koll på det.
Jag väntar fan här!
Lugn, Ty. Håll dig lugn.
Fan...
Tyler?
Din jävla...
Jag fattar.
Är det du, Ty?
Ty!
Jag har genomskådat dig.
Nej, kom inte hit! Kristy, stick härifrån!
- Skynda er... - Herregud, Mark!
Nej! Mark? Mark?
Jävlar!
- Hallå? - Vad händer?
Kristy, vad händer?
Jag har ingen aning.
Hallå!
- Nej. Såg du vad som hände Mark? - Jag såg Mark.
Varför drog Tyler in honom i huset? Varför slet han tag i honom?
Jag såg en man med mask. Såg inte du det?
Nej. Jag såg Tyler.
Det är en myt. Marks myt är sann.
Nej, vännen, flippa inte ut nu.
Har du kvar din tändare?
Ja... ja...
Tack.
Vi måste ut härifrån.
Snälla, få ut mig härifrån.
Vänta, vänta, vänta.
Snälla, få ut mig härifrån. Snälla.
Det kan vara den där snubben. Det kan vara han.
- Vem? - Han som mördade sina föräldrar.
De hittade aldrig hans kropp. Han mördade dem och kan bo kvar.
Så är det. Nu försöker han mörda oss.
Du yrar.
Jag är förvirrad och vet inte.
Du kan använda den här.
Nej, den andra. Ja.
Jag kan linda det runt den.
- Då ryker det inte. Ge mig tändaren. - Här.
Är du fortfarande förvirrad, Kristy?
- Klart du är förvirrad. - Vad håller du på med?
Rör mig aldrig igen!
Förlåt. Jag vet inte vad som händer.
Det är okej.
- Jag tror vi kan använda fällan. - Okej.
Fällan. Så det var inte han som la fällan här.
Det var pojken för 20 år sen innan han blev galen.
Nu har han gett den till Tyler.
Skit i Tyler! Tyler har ingenting med det här att göra!
Nån försöker mörda oss. Förstår du det?
Jag dör inte här nere. Och om jag inte dör, så dör inte du heller.
- Lova mig det. Lovar du? - Jag lovar.
Vi klarar oss.
Vad är det? Va?
Lämna mig inte. Nej, stanna.
Kom då.
Det där är Tylers kamera.
Det måste vara bilden han tog innan han blev galen.
Gud!
Nej! Jag vill inte dö. Jag vill inte dö, jag vill inte dö.
Snälla Kristy, få ut mig härifrån.
Du måste hjälpa mig nu. Ta dig samman.
Det är ingen fara, det är ingen fara.
Jag riktar den mot dörren och trycker på knappen.
Vänta tills han gått genom dörren.
- Vad gör vi nu? - Vi väntar.
- Vi har väntat, Kristy. - Vi fortsätter vänta.
- Det är mörkt här. - Sharon, vi klarar oss.
Vet du vad du ska göra?
Sharon?
- Vet du vad du ska göra? - Jag riktar den mot dörren.
När dörren öppnas trycker jag.
När dörren är helt öppen blixtrar du honom i ögonen.
- Hör du honom? - Nej.
Vad händer om han kommer in där vi kom in då?
- Vad gör vi då? - Vi får hoppas att han inte gör det.
Du vet inte att han inte gör det. Det vet du inte.
- Jag vet fan inte allt. - Nej, men jag kan ha rätt nu.
Varför är det viktigt? Vad spelar det för roll vem som har rätt?
- Det här är inte vårt vardagsrum. - Jag är less på ditt översitteri.
Du tror fan alltid att du har rätt. Du behöver inte alltid ha rätt.
- Fint läge att tala om mina brister. - Kristy har alltid rätt.
- Vem ska jag fråga? De är döda. - Det vet du inte, Kristy.
Du börjar flippa ut.
Ja... Som Carl Bryce och Tyler. Och de kommer ner hit.
Men du tror att de kommer in här och jag tror att de kommer in där.
Jag vet ingenting. Jag är skiträdd.
Jag vet inte om han kommer in där, men jag hoppas och tror det.
Ska vi ställa oss där borta?
- Det menade jag inte. - Vad menar du då?
Jag menar...
Gör dig klar.
Inte nu. Inte nu.
Herregud... Kristy, den har fastnat.
Jag kan inte stänga av, Kristy.
- Lys honom i ögonen... - Tyst!
- Jag kan inte stänga av. - Sharon, var tyst.
Kristy, få ut mig härifrån!
Jag vill ut!
Gud, låt mig få komma ut.
Kom!
Häng med nu! Kom igen!
- Aj som fan! Hjälp mig. - Upp med dig.
Kom igen. Fan! Kom igen!
Jävlar! Kom!
- Kom. Kom nu! - Jag kan inte.
Skynda dig!
Kom.
Starta den fort.
Starta biljäveln, Kristy!
Jävlar!
- Spring. - Jag kan inte.
Kristy, vänta. Jag kan inte. Min sko...
Jag kan inte... Jag orkar inte mer.
Snälla du. Jag bryr mig inte ens längre.
Jag struntar i om han kommer. Du kan lika gärna döda mig nu.
Vi klarar oss. Hör du det?
Jag är hemskt ledsen.
- Förlåt för det jag sa. - Det är lugnt.
Jag är så himla rädd.
För när han kommer så gör han oss illa. Det kommer att göra ont.
- Det gör ont när han dödar oss. - Så blir det inte. Hör du det?
Du såg Mark.
Du såg allt... allt blod. Och hans... Du såg det.
Du såg det.
Varför... varför gick vi häråt och inte vägen som vi kom in på?
Han tror att vi sticker samma väg.
Han hittar oss inte här om du slutar skrika.
Jag visste att han inte var död.
Carl Bryce.
Carl Bryce är död, Kristy.
Såg du inte det jag såg? Skojar du?
Nej, jag såg honom inte. Blixtrandet... allt blixtrande.
Det gick så fort och jag såg honom längst ner i trappan.
Och det var Tyler.
Jag såg inte Tyler. Jag vet vad jag såg - och jag såg inte Tyler.
Okej. Om du säger det, så...
Lyssna. Hör du?
Det är stora vägen. Kom. Vi ska härifrån. Kom nu.
Jag hör det.
Kom nu.
Var fan kommer det ifrån?
Var försiktig.
Det klarnar upp. Det klarnar upp.
Fan, det är giftsumak.
- Vem bryr sig? - Jag är allergisk mot det.
Sharon...
Nej! Nej! Nej, ditt as!
Släpp!
Nej!
Hjälp! För guds skull, hjälp mig! Hjälp!
Det är en man där ute. Han kommer att döda oss båda.
Jag behöver låna en telefon.
- Har du telefon? - Självklart, alla har telefon.
- Var har du telefonen? - Där.
Du ska ringa polisen. Ring polisen! Du gör det!
- Va? - Ring dem! Ring polisen nu!
- Okej. Vad hände med dig där ute? - Ring polisen nu, okej?
Jag behöver hjälp här ute. 10025 River Road Bridge... Ja.
Är det Johnny? Hur är det med dig?
- Ja. Hur mår barnen? - Hör du!
Ja. Hon... hon är blodig.
Hon är helt blodig och smutsig. Behöver du en ambulans?
- Jag behöver fan polisen. - Hon behöver bara polisen, sa hon.
Ja. Tack ska du ha! Var rädd om dig du också. Hälsa frugan från mig.
Hej då.
Vad heter du?
Nej!
Släpp mig! Nej!
Nej!
FYRA ÅR SENARE
- Varför kunde det inte vänta? - Förlåt att jag stör.
Min uppsats ska vara inne på måndag och jag ska besöka en brottsplats.
Och jag behöver en kommentar från er till uppsatsen.
- Läser du kriminologi? - Ja.
Men mitt område var... Det var aldrig mitt område.
Uppsatsen är om Kristy Goodman som slaktade alla sina kompisar.
- Ni lär ha intervjuat henne. - Inget bevisar att Kristy är mördare.
Hon fick ett nervsammanbrott och vårdas för det-
- men inte för att hon 'slaktade sina kompisar'.
Kom igen, doktorn. Det är Kristy Goodman vi talar om.
Hon påstod sig ha jagats av en man i hundmask.
En man som hade varit död i över tjugo år.
Som hon sen påstod blev överkörd av en lastbil.
Ändå fanns där inget lik, inget blod.
Chauffören minns inte att han körde på nån.
Så jag vet inte hur ni förklarar det.
Det går inte att säga vad som hände, men jag är övertygad om-
- att Kristy Goodman inte mördade dem.
Vem mördade alla där uppe då?
Du påminner om en ung man som satt i mitt tjänsterum för fyra år sen.
När han frågade om jag trodde det vilade en förbannelse över stället-
- sa jag att jag inte trodde det. Jag vet inte vad jag tror i dag.
En förbannelse dödade dem alltså?
Vilken förbannelse snackar vi om?
Den som inkräktar på marken där blir besatt-
-och fylls av raseri.
- De löper amok. - Jag ville veta nåt konkret.
Det finns vissa saker som vi inte kan förklara.
Vissa saker som vi inte erkänner.
Som vi inte kan acceptera och håller hemliga, för oss själva med.
När du åker dit... försök förstå varför du åker.
Försök förstå innan du åker.
Text: Thomas Jansson SDI Media.
Ansvarig utgivare: Mats Davidsson